Pariisi, 1919
JULKINEN HUUTOKAUPPA TÄNÄÄN
Myyty. Numeronne? Kiitos.
Seuraavaksi esine numero 663, -
juliste tämän talon tuotannosta "Hannibal".
Tarjotaanko kymmenen frangia?
Entäpä viisi, saanko tarjouksia?
Kuusi, seitsemän.
Seitsemän. Kahdeksan?
Kahdeksan ensimmäisen, toisen, -
ja kolmannen kerran. Myyty herra Lefevrelle. Paljon kiitoksia.
Esine 664: puinen pistooli ja kolme ihmisen kalloa -
vuoden 1831 produktiosta "Robert le Diable".
Saisinko kymmenen frangia.
Kymmenen, kiitos. Kymmenen.
Tarjotaanko viisitoista?
Viisitoista.
Numeronne, herra?
Esine 665, -
posetiivin muotoinen paperimassainen soittorasia, -
johon on kiinnitetty symbaaleja soittava apina.
Tämä oopperan holveista löydetty esine on edelleen kunnossa.
Lähtöhinta viisitoista frangia.
Viisitoista, kiitos.
Kaksikymmentä teiltä, kiitos paljon.
Madame Giry, kaksikymmentäviisi.
Kaksikymmentäviisi tarjottu.
Tarjotaanko kolmekymmentä?
Entäpä kolmekymmentäviisi?
Olkoon sitten kolmekymmentä.
Ensimmäinen, toinen, -
ja kolmas. Myyty Chagnyn varakreiville.
Kiitos herra.
Keräilijän kappale todellakin, -
jokainen piirre kuten hän kertoi.
Soitko vieläkin kun kaikki olemme jo kuolleita...
Esine 666: kattokruunu.
Ehkä muistatte oopperan kummituksen -
selittämättömän tapauksen.
Olemme kuulleet, että juuri tämä kattokruunu -
oli mukana kuuluisassa katastrofissa.
Työpajamme on korjannut sen ja asentanut siihen uuden sähkövalaistuksen.
Ehkäpä voimme pelästyttää menneisyyden haamun pois -
pienellä valaistuksella. Herrat, olkaa hyvä.
Pariisi 1870
Voitonmerkki pelastajiltamme, -
pelastajiltamme -
Rooman orjuuttavilta voimilta!
Juhlien, tanssien ja laulaen, -
vietämme tämän illan, -
tervehdimme voittoisaa joukkoa, -
vapautuksen tuojaa!
Tervetuloa, varakreivi.
Karthagon trumpetit raikuvat!
Kuulkaa, roomalaiset, ja vapiskaa!
Kuulkaa askeleemme maassa!
Kuulkaa rummut!
Hannibal saapuu!
Surullista palata ja nähdä jälleen -
Rooman ahnehtivan rakastettua maatamme.
Herrat, herrat.
Kuten näette, harjoittelemme parhaillaan uutta näytöstämme, Chalumeau'n Hannibalia.
Herra Lefevre, yritämme harjoitella!
Herra Reyer, rouva Giry, herrat ja rouvat, saisinko huomionne.
Kuten tiedätte, muutaman viikon ajan on huhuttu eläkkeelle jäämisestäni.
Nyt voin kertoa teille, että huhut pitivät paikkansa ja ilokseni esittelen -
herrat, jotka nyt omistavat oopperamme. Herrat Richard Firmin ja Gilles Andre.
Olette varmaan kuulleet heidän äskettäisestä menestyksestään romualalla.
Se on itse asiassa metalliromua.
Hän on varmaan rikas.
Saanemme kunnian esitellä uuden mesenaattimme, Chagnyn varakreivin.
Sehän on Raoul.
Tunsimme toisemme ennen isäni kuolemaa.
Voisi kai sanoa, että olimme lapsena sydänystäviä.
Hän kutsui minua Pikku-Lottieksi.
Christine, hän on niin komea.
Vanhemmilleni ja minulle on suuri kunnia tukea taiteita, -
erityisesti kuuluisaa Opera Populairea.
Signora Carlotta Guidicelli, tähtisopraanomme jo viidettä kautta.
Herra Ubaldo Piangi.
Tämä on kunnia. Mutta luulenpa häiritseväni harjoituksianne.
Tulen olemaan täällä tänä iltana jakamassa suuren voittonne.
Anteeksipyyntöni, monsieur.
Kiitos, herra varakreivi. Vielä kerran, jos suonette.
Han rakasta, han rakasta mua.
Hän ei tunnistanut minua.
Hän ei nähnyt sinua.
Voisitteko?
Olemme erityisen ylpeitä tanssijoistamme.
Huomaan kyllä miksi, etenkin tuo pieni vaalea enkeli.
Tyttäreni, Meg Giry.
Entäpä tuo poikkeuksellinen kauneus, hän ei liene sukua?
Christine Daae, lupaava kyky, herra Firmin, hyvin lupaava.
Sanoitteko Daae? Ehkäpä sukua kuuluisalle ruotsalaiselle viulistille?
Hänen ainoa lapsensa, jäi orvoksi 7-vuotiaana ja tuli tänne asumaan ja tanssimaan.
Sanoitteko orpo?
Pidän myös häntä tyttärenäni.
Herrat, voisitteko ystävällisesti seistä tällä sivulla.
Hannibalin ystävät!
Ei, ei pukuni. Miksi?
Kuulkaa elefanttien toitotus, -
kuulkaa, roomalaiset, ja vapiskaa!
Kuulkaa askeleemme maassa, -
kuulkaa rummut, -
Hannibal saapuu!
He haluaa vain Daaen tanssivan.
Varakreivi on hyvin innostunut tämän illan gaalasta.
Hän innoissaan vain tanssitytöistä, kuten te uudet johtajat.
Koska minä ei laula!
Näkemiin kaikki!
Nyt se loppu!
Minun hauva tänne, tuokaa hauva. Hei, hei!
Mitä me teemme?
Anelkaa, madelkaa...
Nähdä myöhemmin, menen pois.
Se olla loppu nyt!
Prinsessamme! Kaunis diiva.
- Kyllä, kyllä! - Laulun jumalatar!
Herra Reyer, eikö kolmannessa näytöksessä ollutkin upea aaria?
Kyllä, kyllä, kyllä. Mutta ei!
Koska minulla ei pukua kolmas näytös koska joku ei tehdä sitä loppu!
Ja minä vihaan minun hattu!
Ehkäpä voisitte kunnioittaa meitä -
yksityisellä näytöksellä.
Ellei sitten, herra Reyer vastusta...
Ei. Odottakaa, odottakaa.
Jos johtajani määräävät...
Herra Reyer?
- Jos diivani käskee? - Kyllä!
Nyt kaikki hiljaa.
Herra Lefevre, miksi oikeastaan jäätte eläkkeelle?
- Terveyteni vuoksi. - Ymmärrän.
Te myös!
Signora?
Maestro.
Muistathan, muistahan mua -
kun olemme hyvästelleet.
Muistathan silloin tällöin.
Lupaathan yrittäväsi.
Kun taas löydät sen -
sydämesi kaipauksen...
Signora!
Oopperan kummitus on täällä.
Signora! Oletteko kunnossa?
Luojan tähden, mitä siellä on tekeillä?
Pyydän, herra, älkää syyttäkö minua.
Luoja olkoon todistajani, en ollut edes paikallani.
Hyvä herra, -
täällä ei ole ketään!
Tai jos on, niin sen täytyy olla haamu.
Signora, tällaista sattuu.
Viimeisinä vuosina tällaista tosiaan tapahtua.
Ja estääkö te niitä tapahtumasta? Ei!
Te kanssa, te yhtä pahoja kuin nuo, noita tapahtuu.
Ennen kuin te estää noita asioita tapahtumasta, -
tämä asia ei tapahtua!
Ubaldo! Mennään! Tuo hauva ja laatikkoni!
Amatöörit!
Nyt nähdä. Hei hei, minä lähtee.
Hyvät herrat. Onnea.
Jos tarvitsette minua, olen Australiassa.
Signora Guidicelli tulee takaisin, eikö tulekin?
Luuletteko niin, herra?
Minulla on teille viesti Oopperan haamulta.
Luoja varjelkoon, teillähän on kaikilla pakkomielteitä!
Hän toivottaa teidät tervetulleiksi oopperaansa.
Hänen oopperaansa?
Ja määrää, että jatkatte tapaa -
jättää aitio viisi tyhjäksi häntä varten ja että hänen palkkansa on maksamatta.
Palkkansa?
Herra Lefevrellä oli tapana antaa hänelle 20000 frangia kuukaudessa.
Kaksikymmentä tuhatta frangia?
Ehkäpä teillä on varaa enempäänkin -
kun Chagnyn varakreivi on suojelijanne.
Toivoin voivamme julkistaa kaupan kun varakreivi olisi seurassamme gaalassa.
Mutta ilmeisesti meidän on peruttava se, koska olemme menettäneet tähtemme.
Onhan täällä varmasti sijaislaulaja...
Sijaislaulaja? La Carlottalle ei ole sijaislaulajaa.
Täysi sali, Andre! Meidän on maksettava rahat takaisin täydelle salille!
Christine Daae voisi laulaa sen, sir.
Kuorotyttökö? Älä ole hölmö.
Hän on ottanut laulutunteja suurelta opettajalta.
Keneltä?
En tiedä hänen nimeään, herra.
Antakaa hänen laulaa teille. Hän on hyvin taitava.
Hyvä on, tule vain, älä turhaan ujostele.
Aivan aarian alusta, neiti.
Andre, tämä ei kyllä auta tilannetta yhtään.
Hän on hyvin sievä.
Muistathan, muistathan mua, -
kun olemme hyvästelleet.
Muista minua silloin tällöin.
Lupaathan yrittäväsi.
Kun taas löydät sen sydämesi kaipauksen, -
jos joskus löydät hetken, -
suo ajatus minulle.
Emme koskaan luvanneet rakastaa -
ikuisesti tai muuttumattomasti.
Mutta jos vielä muistat sä, -
seisahdu ja muista mua.
Muistathan kaiken mitä yhdessä -
näimme ja koimme.
Älä ajattele, kuinka asiat olisivat voineet olla.
Muistathan, muistathan mua hiljaisena ja nöyrtyneenä.
Kuvittele minua yrittämässä unohtaa sinua.
Palaa niihin päiviin, mieti niitä aikoja, -
ajattele asioita joita emme koskaan tule tekemään.
Ei päivääkään, ettenkö ajattelisi sinua.
Voiko olla?
Voiko hän olla Christine?
Aikoinaan, kuinka olimmekaan -
niin nuoria ja viattomia.
Hän ei ehkä muistakaan -
mutta mult' ei painu unholaan.
Kukat kuihtuvat, hedelmät kuivuvat, -
niillä oli aikansa kuten meilläkin.
Silti lupaathan, että joskus vaan -
sä muistat mua!
Upeaa!
"Gustave Daae"
Christine, Christine.
Missä ihmeessä olet piileskellyt?
Todellakin, olit täydellinen.
Tietäisinpä salaisuutesi, -
kuka on suuri opettajasi?
Meg, -
äitisi toi minut tänne asumaan.
Kun tulen tänne alas yksin -
sytyttämään kynttilän isälleni, -
ääni yläpuoleltani -
ja unistani -
on aina läsnä.
Kun isäni makasi kuolinvuoteellaan, -
hän kertoi minulle enkelin tulevan suojelemaan minua.
Musiikin enkelin.
Christine, uskotko?
Uskotko, että isäsi henki opetti sinua?
Kuka muukaan... Kuka?
Kerran isä puhui enkelistä -
ja uneksin sen ilmestyvän.
Nyt kun laulan, vaistoan hänet -
ja tiedän, täällä hän on.
Täällä hän kutsuu minua hellästi -
jossain näkymättömissä.
Jotenkin tiedän, hän on aina kanssain.
Hän, näkymätön nero.
Christine, olet vain nähnyt unta, -
tällaiset tarinat eivät voi toteutua.
Christine, puhut nyt vain arvoituksin -
eikä se ole tapaistasi.
Musiikin enkeli, -
opas ja suoja.
- Suo minulle loistosi. - Kuka on tuo enkeli?
Musiikin enkeli.
Älä enää kätkeydy.
Salainen, outo enkeli.
Hän on kanssain jopa nyt.
Kätesi ovat kylmät.
Kasvosi ovat valkeat, Christine.
Se pelottaa minua.
Älä pelkää.
Olit oikein hyvä, kultaseni.
Hän on tyytyväinen sinuun.
Varakreivi, luulenpa että neiti Daae on varsinainen löytö.
Ehkä voimme esitellä hänet teille.
Jos ette pane pahaksenne, tekisin vierailun mieluummin ilman seuraa.
Kiitos.
Vaikuttaisi siltä, että he ovat tavanneet aikaisemminkin.
Pikku-Lottie antoi mielensä vaeltaa.
Pikku-Lottie ajatteli: Olenko ystävä nukkejen, -
vai Raoulin kengänsolkien?
Ovatko parasta mekon röyhelöt?
Vai eväsretket ullakolle?
Tai suklaansyönnit?
Isä viulua soittamassa.
Kun luimme toisillemme pohjolan synkkiä tarinoita.
Mistä eniten pidän, sanoi Lottie, on -
kun nukun vuoteessani -
ja Musiikin enkeli laulaa lauluja päässäni!
Musiikin enkeli laulaa lauluja päässäni!
Lauloitkin kuin enkeli tänä iltana.
Isä sanoi: "Kun olen taivaassa, lapseni, -
lähetän Musiikin enkelin luoksesi."
Isä on kuollut, Raoul, ja Musiikin enkeli on vieraillut luonani.
Ei epäilystäkään siitä. Ja nyt lähdemme illalliselle!
Ei, Raoul, Musiikin enkeli on hyvin ankara.
En valvota sinua myöhään!
Raoul, älä!
Sinun täytyy vaihtaa vaatteesi. Tilaan vaunut niin lähdetään.
Kaksi minuuttia, Pikku-Lottie.
Raoul, odota, älä!
Röyhkeä poika!
Muodin orja.
Nautiskelee huomiostasi!
Typerä hölmö!
Tämä urhea kosija, -
jakamassa voittoani!
Enkeli! Kuulen!
Puhu, minä kuuntelen -
pysy vierelläni, ohjaa minua!
Enkeli, sieluni oli heikko, -
anna anteeksi.
Näyttäydy vihdoin, mestari!
Imarteleva lapsi, -
tulet tuntemaan minut, -
tiedät miksi varjoissa oon!
Katso kasvojasi peilistä, -
olen siellä!
Musiikin enkeli, -
opas ja suoja!
Suo minulle loistosi!
Musiikin enkeli!
Älä enää kätkeydy!
Tule luokseni, outo enkeli.
Olen Musiikin enkelisi.
Tule Musiikin enkelin luo.
Kenen tuo ääni on?
Kuka siellä on?
Olen Musiikin enkelisi.
Tule Musiikin enkelin luo.
Unessa hän lauloi minulle, -
unelmissa hän saapui.
Tuo ääni joka kutsui minua nimeltäni.
Unelmoinko taas ja huomaan -
Oopperan kummitus on vain -
mielikuvitustani.
Laula jälleen kanssani -
outo duettomme.
Otteeni sinusta tiukkenee entisestään, -
vaikka käännytkin vilkaistaksesi taaksepäin.
Oopperan kummitus on siellä -
mielessäsi.
Kasvosi nähneet -
kavahtavat pelosta.
Olen naamio, jota voit käyttää.
He kuulevatkin minut.
Mieleni ja äänesi yhdistyneinä.
Oopperan kummitus on täällä -
mielessäni.
Oopperan kummitus on siellä.
Laula, Musiikin enkelini.
Laula, Enkelini.
Laula minulle.
Olen tuonut sinut -
ihanan musiikin valtaistuimelle.
Valtakuntaan, jossa kaikkien on annettava kunnioituksensa musiikille.
Tulit tänne, -
vain yhtä tarkoitusta varten.
Siitä asti kun kuulin laulusi, -
halusin sinut tänne kanssani, -
palvelemaan, laulamaan -
musiikkiani...
Musiikkiani.
Yöllä aistit terävöityvät.
Pimeys kiihottaa ja herättää kuvitelmat.
Hiljaa aistit hylkäävät puolustuksensa.
Hitaasti, hellästi, yö levittää loistonsa.
Tartu, aisti sen herkkyys sekä arkuus.
Käännä kasvosi pois päivän korskeasta valosta.
Käännä ajatuksesi pois sen kylmästä, tunteettomasta kajosta -
ja kuuntele yön musiikkia.
Sulje silmäsi ja antaudu salaisimmille unelmillesi.
Unohda elämä jonka ennen tunsit!
Sulje silmäsi, anna henkesi lentää.
Ja elät kuten et koskaan ole elänyt!
Pehmeästi musiikki hellii sinua.
Kuule, tunne, salaa omii sinut.
Avaa mielesi, anna fantasioiden toteutua, -
tässä pimeydessä jota vastaan et voi taistella, -
yön musiikin pimeydessä.
Anna mielesi aloittaa matka läpi kumman, uuden maan!
Poista ajatuksesi elämästä jonka ennen tunsit!
Anna sielusi viedä sinut minne kaipaatkin!
Vain silloin voit kuulua minulle.
Kellut, leijut päihtyneenä tästä!
Kosketa minua, luota minuun, nautiskele aistimuksistasi!
Anna unen alkaa, anna pimeän puolesi antautua -
säveltämäni musiikin voimalle.
Yön musiikin voima!
Vain sinä voit antaa laululleni siivet.
Auta mua yön musiikkia tekemään.
Christine?
Pergamentin kaltainen on hänen ihonsa.
Suuri musta aukko nenänä, joka ei koskaan kasvanut.
Teidän täytyy aina olla varuillanne, -
tai hän pyydystää teidät maagisella lassollaan!
Ne, jotka kertovat kaiken tietämänsä, -
tajuavat liian myöhään, että harkittu hiljaisuus on viisasta.
Joseph Buquet, pidä suusi -
ja pidä kätesi silmiesi tasolla.
Muistan siellä olleen sumua, -
kieppuvaa sumua valtavan peilityynen lammen yllä.
Kynttilöitä kaikkialla -
ja lammella vene -
ja veneessä mies.
Kuka oli hahmo varjoissa, -
kenen kasvot naamion takana?
Kirottua!
Sinä pieni nuuskiva Pandora!
Sinä pieni paholainen!
Tämänkö vain halusit nähdä?
Kirottua!
Sinä pieni valehteleva Delila!
Sinä pieni kyykäärme!
Nyt et koskaan pääse vapaaksi!
Sinä pahus...
Kirottu...
Omituisempi kuin uneksit.
Uskallatko edes katsoa -
tai siedätkö ajatella minua, -
tätä iljettävää otusta, joka palaa helvetissä -
mutta salaa haikailee taivaaseen, -
salaa...
Christine...
Pelko voi muuttua rakkaudeksi, -
opit näkemään miehen hirviön takana.
Tämä vastenmielinen raato, joka näyttää pedolta, -
salaa unelmoi kauneudesta.
Christine...
Tule, meidän täytyy palata.
Ne kaksi typerystä, jotka johtavat teatteriani, alkavat jo kaivata sinua.
"Gaala-illan jälkeinen mysteeri," -
siinä sanotaan, "Sopraano karkuteillä!"
"Kähmintää", niissä sanotaan,
olemme salakähmäisiä -
epäilevät vilpistä!
Huonoja uutisia sopraanorintamalta -
ensin Carlotta, nyt Christine!
No, ainakin liput käyvät kaupaksi.
Juorut ovat painonsa arvoisia kullassa.
Mikä tapa pyörittää bisnestä!
Koettelemuksia toistensa perään!
Puolet porukasta katoaa, -
silti yleisö vain hurraa!
Ooppera!
Hiiteen Gluck ja Händel, tehdään skandaali ja jopa sitä vihjaillaan!
Kaikkiko lähtevät pois?
Tämä on hitonmoista!
Andre, älä mekasta, -
saamme julkisuutta!
Ja hyöty siitä on ääretön!
Ilmaista mainosta!
Mutta meillä ei ole väkeä...
Andre, oletko nähnyt jonon?
Ai, sinäkin olet saanut tuollaisen.
"Rakas Andre, oli upea gaala!
Christine oli hämmästyttävän upea!
Tuskin olimme suruissamme kun Carlotta lähti, -
se diiva oli fiasko!
Pitikö kiinnittää hänet uransa loppupuolella?"
"Rakas Firmin, -
vain lyhyt muistutus.
Palkkaani ei ole vielä maksettu.
Lähettäkää se aaveelle -
palautuspostina.
Jälkikirjoitus: -
Kukaan ei pidä velallisista, -
siis on parempi, että käskyjäni noudatetaan!"
Kenellä on röyhkeyttä lähettää tällainen?
Joku todella lapsellinen!
Molemmat on allekirjoittanut "O. H."
Ja kuka hitto hän on?
Oopperan haamu!
Tämä on kuohuttavaa!
Hän tuhoaa asemamme!
Ja lisäksi vaatii vielä rahaa.
Mikä hölmö odottaa suurta ennakkopalkkaa!
Yksinkertaista, hän on täysin sekaisin!
Missä hän on?
- Neiti Daae, missä hän on? - Kuinka tietäisimme?
Haluan selityksen, lähetitte tämän kirjeen.
Mitä on tämä kaikki hölynpöly?
- Hän ei siis ole kanssanne? - Ei tietenkään!
Herrat, älkää väittäkö -
ettei tämä ole kirjoittamanne kirje.
Ja mikä on se jonka muka kirjoitimme?
"Älkää pelätkö neiti Daaen puolesta.
Hän on Musiikin enkelin siipien suojassa.
Älkää yrittäkö tavata häntä enää. "
Jos te ette sitä kirjoittaneet, niin kuka?
Missä hän on?
Ah, tervetuloa takaisin!
Arvokas suojelijanne, missä hän on?
Mikä nyt on?
Minulla on kirjeenne -
jonka mieluiten palauttaisin!
Ja lähetittekö te sen?
En tietenkään!
Niin kuin olisinkin!
Ette siis lähettänyt sitä?
En tietenkään!
Mitä on meneillään?
Uskallatteko väittää ettette lähettänyt tätä kirjettä?
Ja minkä minä sitten muka lähetin?
"Päivänne Opera Populairessa ovat lopussa.
Christine Daae laulaa tänä iltana puolestanne.
Valmistautukaa suureen epäonneen, -
jos yritätte ottaa hänen paikkansa."
Liian paljon kirjeitä minun makuuni -
ja kaikki Christinestä!
Tulomme jälkeen olemme kuulleet vain neiti Daaen nimen.
Neiti Daae on palannut.
Toivottavasti ei enää vain pelkkiä sanoja.
Missä hän tarkalleen on?
- Hänen olisi parasta olla yksin. - Hän tarvitsee lepoa.
Voinko nähdä hänet?
Ette, hän ei halua tavata ketään.
Laulaako hän?
Minulla on kirje.
Näyttäkääpä!
Olkaa hyvä!
"Hyvät herrat, olen lähettänyt teille useita hyväntahtoisia kirjeitä -
siitä, kuinka teatteriani on johdettava.
Ette ole kuitenkaan noudattaneet ohjeitani.
Annan teille vielä viimeisen mahdollisuuden...
Christine Daae on palannut luoksenne.
Olen huolissani hänen uransa kehityksestä.
Sen tähden uudessa "Il Muto" -produktiossa -
Carlotta esittää palvelijaa, -
ja neiti Daae on kreivittären roolissa.
Neiti Daaen rooli on kuulu charmistaan ja viehkeydestään.
Hovinpojan rooli taas on hiljainen -
joka tekee roolijaostani sanalla sanoen täydellisen.
Seuraan esitystä paikaltani aitio viidestä, jonka tulee olla tyhjä.
Jos käskyjäni ei totella, tulen rankaisemaan teitä.
Kuuliainen palvelijanne, O. H."
- Christine! - Mitähän seuraavaksi?
Kyse on vain juonesta Christinen hyväksi!
Tämä on järjetöntä...
Tiedän kuka on tämän takana: Varakreivi, Christinen rakastaja!
Todellako? Voitteko uskoa tätä?
Signora! Tämä on pila!
Tämä ei muuta mitään!
Te olette tähtemme!
Nyt ja aina!
Signora...
Se mies on hullu!
Me emme ota käskyjä!
Neiti Daae esittää hovipojan hiljaista roolia.
Carlotta esittää pääosaa!
Turhaan yritätte lepyttää!
Kunhan yritätte miellyttää!
Varokoon hänen sanojaan halveksivat.
Enkeli näkee, Enkeli tietää.
Olette halveksineet minua!
Signora, anna anteeksi!
Te olette korvanneet minut!
Signora, me anomme.
Tulet kohtaamaan pimeimmät pelkosi.
Signora, laulakaa meille!
Älkää olko marttyyri.
Liekö kätkössä uusia yllätyksiä? Tähtemme...!
Antaisitteko tämän neiti Daaelle?
Yleisönne kaipaa teitä! Ja me myös!
Haluaisitte varmaan mieluummin rakkaan pikku enkelinne?
Signora, ei!
Maailma haluaa teidät!
Prima donna, lavan ainoa tähti!
Palvojanne anelevat teitä polvillaan!
Voitteko olla kumartamatta kun he huutavat nimeänne?
Ajatelkaa kuinka he jumaloivat teitä!
Prima donna, lumotkaa meidät taas!
Ajatelkaa ihailijoitanne. Ja jonoja teatterin ympärillä!
Voitteko kieltää meiltä voitonjuhlan?
Laulakaa, prima donna, uudestaan!
Christine puhui enkelistä.
Prima donna, laulunne elää taas!
- Ajatelkaa yleisöänne! - Se tarvitsee teitä!
- Hän on kuullut Musiikin enkelin äänen. - Äänenne kuulleet vertaavat teitä enkeliin!
Ajatelkaa heidän loppumatonta ihailuaan!
Saamme oopperamme.
Hän pääsee parrasvaloihin!
Nämä naiset ovat koettelemus!
Prima donna, laulunne ei koskaan kuole! Laulatte taas, yhä uudestaan!
Käskyjä! Varoituksia! Pelkkiä vaatimuksia!
Ajatelkaa loistoanne encoressa! Siitä tulee loistava esitys!
Ajattele, ennen kuin nämä vaatimukset hylätään!
Kuka uskoisi diivan korvaavan kuorotytön, -
joka on maannut mesenaatin kanssa?
Raoul ja palvelustyttö, punoutuneena rakkauden duettoon!
Vaikka hän saattaa kiistää, -
ovat he varmasti olleet yhdessä!
Tällaisesta ei selviäisi pelkässä näytelmässä,
mutta kovaa laulettuna vieraalla kielellä -
se on juuri sellainen tarina jota yleisö jumaloi, -
itse asiassa täydellinen ooppera!
Prima donna, maailma on jaloissanne!
Kansa odottaa, eikä halua pettyä!
Valaiskaa näyttämö, vanha ystävämme!
Laulakaa, prima donna, vielä kerran!
Menkää, menkää.
Sanotaan, että tämä nuorukainen on saanut rouvan sydämen liekkeihin!
- Lordi puolestaan kuolisi järkytyksestä. - Lordi on pelkkä naurunaihe!
Pitäisikö hänen epäillä rouvaansa, Jumala häntä auttakoon!
Häpeä! Häpeä! Häpeä!
Tämä uskoton rouva joutaa manalaan!
Häpeä! Häpeä! Häpeä!
Serafimo, valepukusi on täydellinen.
Kuka siellä voi olla?
Hellä vaimo, saahan rakastava miehesi tulla?
Tällaista yleisö juuri rakastaa.
Rakkaani, lähden Englantiin valtion asioille -
ja minun on jätettävä sinut yksin piikasi kanssa.
Vaikkakin ottaisin piian mielelläni mukaani.
Vanha hölmö on lähdössä!
Hän on Cherbourgin kreivitär, -
hän on kutsunut meidät salonkiinsa.
Mitään tällaista ei tapahtunut kun olimme vielä romualalla.
Metalliromu!
Serafimo, pois tämä teeskentely.
Et voi puhua, mutta suutele minua, mieheni ei ole paikalla!
Hölmö raukka, hän saa mut nauramaan!
Haha, Haha...
Oli jo aikakin hankkia parempi puolisko!
Hölmö raukka, hän ei tiedäkään!
Hoho, Hoho...
Jos tietäis totuuden, ei koskaan lähtiskään!
Enkö määrännyt, että aitio viisi olisi pidettävä tyhjänä?
Oopperan kummitus on täällä.
Se on hän.
Sinun rooli on hiljainen, rupikonna!
Rupikonnako, rouva? Ehkäpä konna olettekin te...
Serafimo, pois tämä teeskentely!
Et voi puhua, mutta suutele minua...
Hölmö raukka, hän saa mut nauramaan.
Laskekaa esirippu!
Naiset ja herrat, pyydämme anteeksi.
Esitys jatkuu 10 minuutin kuluttua -
jolloin kreivittären roolin esittää neiti Daae.
Siihen saakka haluaisimme mielenkiintonne vielä hetkeksi.
Odotellessanne haluaisimme esittää teille tanssikohtauksen kolmannesta näytöksestä.
Mitä?
Mestari, baletti, aloittakaa!
Baletti, nyt!
Hetki vain.
Kiitos!
Teidät on erotettu!
Oletko kunnossa?
Raoul, me emme ole turvassa täällä.
Hyvät naiset ja herrat, Pysykää paikoillanne.
Älkää hätääntykö.
Se oli vain onnettomuus, silkka onnettomuus!
Miksi toit minut tänne?
- Emme voi mennä takaisin! - Meidän on palattava!
Hän tappaa sinut!
Hänen silmänsä löytävät meidät!
Christine, älä puhu noin...
Nuo polttavat silmät!
Älä edes ajattele...
Jos hänen on pakko tappaa tuhat miestä...
Unohda tämä alkava painajainen.
- Oopperan kummitus tappaa... - Hän on vain tarua!
- Usko minua. - Ja tappaa taas!
Ei ole Oopperan kummitusta.
Luojani, kuka on tuo mies -
joka metsästää tappaakseen?
Tämä kuoleman naamio...
En voi paeta häneltä...
Kenen äänen kuuletkaan...
En koskaan voi paeta!
Jokaisella henkäyksellä...
Tässä sokkelossa, -
jossa yö on sokea -
Oopperan kummitus on täällä, -
mielessäni.
Ei ole Oopperan kummitusta.
Raoul, olin siellä, -
loputtoman yön valtakunnassa, -
missä päivä katoaa pimeyteen, -
pimeyteen.
Raoul, olen nähnyt hänet!
Voinko koskaan unohtaa sitä näkyä?
Voinko koskaan paeta niitä kasvoja?
Niin vääristyneet, kieroutuneet, kuin tuskin kasvot -
siinä pimeydessä,
pimeydessä.
Mutta hänen äänensä täytti henkeni -
omituisella suloisella äänellä.
Pimeydessä vain musiikki soi mielessäin, -
Ja musiikin kautta sieluni alkoi kohota!
Ja aloin kuulla uudella tavalla.
Se mitä kuulit, oli vain unta, ei muuta.
Silti hänen silmissään -
kaikki maailman murhe.
Nuo anelevat silmät, -
sekä uhkaavat että ihailtavat.
Christine...
Ei puhuta siitä pimeydestä, -
unohda pelkosi.
Olen täällä, mikään ei voi satuttaa sinua, -
puheeni lämmittää ja rauhoittaa sinua.
Anna minun olla vapautesi, -
anna päivänvalon kuivata kyyneleesi.
Olen kanssasi, vierelläsi, -
suojellen ja ohjaten sinua.
Sano että rakastat minua jokainen hetki, -
Täytä ajatukseni puhellen kesästä.
Sano että tarvitset minua nyt ja jokainen hetki.
Lupaa että puhut totta, -
vain sitä pyydän sinulta.
Anna minun olla suojasi, anna minun olla valosi.
Olet turvassa, kukaan ei löydä sinua, -
pelkosi on mennyttä.